I jungelen langs grensen mellom Thailand og Burma er det ennå mulig-
-å finne primitive stammer uten kontakt med ytterverdenen.
Denne historien ble filmet på stedet med en av de stammene.
De onde ritene som vises er skildret som om de faktisk fant sted.
Det er bare historien som er oppdiktet.
-Jeg er lei. Vi drar hjem. -Etter denne kampen.
Kom igjen! Sånn, ja.
Jeg syns det er idiotisk. Jeg hater det.
-Jeg sa at det var idiotisk. -Jeg syns at det er underholdende.
-Det gjør jeg ikke. -Kom igjen... Hva sa du, elskling?
Hei, kom hit!
Jeg satser fem dollar.
Unnskyld meg. Vil du ha en drink?
Unna vei!
Denne veien.
-Klar?. -Det kan du skrive opp, herr Bradley.
Det er bra, Chuan.
-Når kommer vi til Kan Koy? -Ved solnedgang.
-Hvorfor begynte du med dette? -Guide er en bra jobb.
La dem kjøre forbi!
Det blir ikke så støvete med bussen bak oss.
Det er faren min som kjører bussen, tuan.
Jeg forstår, Chuan.
Pass på rickshawen! Hvis det går bra, er vi tilbake om en uke.
-Tuan... To dollar for parkeringen. -Slik.
Hold dere til den store elven! Ikke gå inn på de smale elvene!
Ok, jeg er vant til det. Slapp av.
Jeg vil at du skal gjøre meg en tjeneste.
Hvis noen spør etter meg, så har du aldri sett meg, Ok?
Det ser godt ut.
-Du syns om? -Ikke dårlig. Hva er det for fisk?
-Den var full av egg. Den er best da. -Ja, men hva heter fisken?
Vannslange. Den biter. Du er død.
Ta litt. Whisky er det beste når man skal skylle ned vannslange.
Veldig sterk!
Jeg går og køyer. Vi ses i morgen.
Ikke glem å slokke ilden!
Hvil du også! I morgen blir en hard dag.
Jeg skulle ønske reisen hadde vært over.
-Chuan... -Ja, tuan Bradley.
Takk... Det dukker ikke opp flere landsbyer nå.
Det ville være bedre om vi snudde nå.
-Jeg har aldri vært så langt. -Slapp av.
Med litt flaks er vi ferdige i morgen. Så drar vi tilbake.
Jeg skal hvile litt. Jeg må få bilder av de fluorescerende fiskerne siden.
Gjør det noe om jeg spiller fløyte? Det beroliger åndene.
-Vær så god. Jeg gir meg. -Mange takk.
Chuan, vet du hvor langt bort London ligger?.
10 000 km.. 24 timer i et fly og en måned til havs.
-Er London som Bangkok? -Nei, den er veldig annerledes.
Den er mye større. Tross det er byen fascinerende.
-Vi får litt tåke om vinteren. -Hva er det?
Du ville tro det var røyk. Den åler seg rundt husene.
Den får alt til å se så uvirkelig ut.
Iblant er den så tjukk at man knapt ser framfor seg.
Da glir man inn på puben og tar en drink.
Skal du fotografere nå? Tuan Bradley?
Chuan!
Chuan... Hvor er du, Chuan?
Bind ham! Raskt!
Lahunà... de fanget en fiskemann. En kjempestor.
Bind ham til pålen.
La alle se! La det bli et eksempel for de andre kannibalene!
Før dem hit!
-Vis oss nåde! -Det fortjener dere ikke, udyr.
Hold dem!
Nei! Mordere!
Marayà!
Skjær ham ned!
Han er en fiskemann som lever i elvens dyp. Han kan være farlig.
Han er ikke en fiskemann. Han er en bare en mann.
Han kan arbeide, far. Jeg vil ha ham som slave.
Kom igjen, fisk. Kom igjen!
Ned i vannet. Kom igjen, fiskemann!
La meg være i fred! Jeg har fått nok.
Jeg har fått nok!
Når tar marerittet slutt? Hva vil de med meg?
De må tro at jeg er en slags fisk. På grunn av våtdrakten.
Om jeg bare kunne prate med dem, eller flykte herfra.
Du er vakker, Marayà.
Knyt opp repene, for Guds skyld!
Jeg klarer det ikke lenger. Forstår dere, jævla villmenn?
Knyt opp repene!
Jeg er et menneske som dere.
Jeg er en mann, ingen fisk!
Tuan, sørg for at han arbeider i vannet! Naken.
Spis, det er godt.
Bort med deg!
Gå herfra!
-Du...amerikaner?. -Herregud, snakker du engelsk?
Du stille. Jeg barn, misjonærbarn.
Jeg ble funnet i jungelen. Ingen her vet. Jeg hjelpe deg.
I dag du fri. Solfesten. Marayà blir brud om ti måner...
I dag arbeider du ikke. Solfesten. Knyt opp tauet hans.
Stopp! Jeg er her!
Karen, slutt! Du får ikke drepe ham. Han tilhører meg. Av sted med deg!
Helikoptret betyr sivilisasjon... men hvor langt bort?
Du syk.
Hør kvinne, hjelp meg rømme.
Ikke nå. Du må bli bra først.
Karen ikke bra. Marayà veldig ulykkelig. Gifte seg før regnet...
Hjelp meg å finne en kano.
Langs elven og forbi fjellene... stor fare. Kurustammen fins der.
Kannibaler. Du må være sterk for å klare det.
Jeg har vært her i over en måned. Den gamle kvinnen skyr meg som pesten.
Hun er den eneste som kan hjelpe meg. Hvorfor gjør hun ikke noe?
En gammel rite. Hun tilhører ikke den døde mer. Hun kan velge en ny mann.
Nå er beste øyeblikket å flykte på. Skynd deg. Flykt nå!
-Karen! Fiskemannen er borte. -Skynd dere! Kom!
Her borte!
Stopp! Han er min!
Her er han!
Stopp! Ikke drep ham.
Jeg var ikke rask nok.
Vær modig.
Før ham bort. Ikke skad ham. Han vant kampen.
Hvil, Karen... Hvil!
Om tre måneder er du medlem i stammen, takket være Marayà.
Hold ut, selv om pilene smerter. Du får ikke dø.
Jeg klarer det ikke lenger. Og det er bare første dagen.
Hvordan skal jeg kunne holde ut?
Jeg må slutte å tenke. Om bare solen kunne forsvinne.
Jeg må ikke sove.
Hvis jeg gjør det, er jeg har solgt.
Strupen min... Jeg gir hva som helst for noe å drikke.
Ja, en herlig kald øl.
Difteri... La meg forsøke å redde ham? Svart magi kommer ikke til å hjelpe.
Nei, det er den onde ånden. Lahunà, send ham bort!
Han er døende, Lahunà. Vi har ingen tid å miste.
Hold ham.
I dag er en viktig dag for landsbyen. En av dere skal bli min datters mann.
Dette er et tegn på min hengivenhet.
Gå nå. Datteren min er din.
La henne bli fruktbar!
Bradley, vi har den.
Nettet.
-Er du trøtt? -Nei.
Nå er du enda vakrere.
Min mann...
-Jeg elskende deg. -Jeg elsker deg.
Nei, du tror at du elsker meg. Men du vet ikke hva kjærlighet er.
Du er bedre nå, hva?
Sett deg. Jeg skal fortelle noe viktig.
Vi føler alle stor glede i dag. Marayà er med barn.
Marayà...
-Medisinmannen sa at han blir sterk. -En gutt...
Min lille villmann.
Slå i stykker... God lykke.
Marayà hva er det? Er du syk?
Slapp av, det er normalt.
Jeg føler meg bedre, mye bedre.
Seks måneder siden jeg ble tatt opp av stammen.
Nå nyter jeg et liv jeg aldri har kunnet forestille meg.
Sivilisasjonen, jobben, London er bare ord for meg nå.
Denne byen er min verden nå. Marayà er livet mitt.
Marayà og sønnen vår.
Han trenger faren sin. Han blir nok en opprørsk liten villmann, som du.
Hun er din.
Jeg kommer fra dette landet. Her er byen jeg bor i.
-Hva er byen? -En by er som en gigantisk landsby.
Veiene er harde og fulle av biler.
-Biler?. -Ja, som esker som bråker mye.
Det er komplisert for deg. Skal vi ta det en gang til?
-London, kvinne... -Det er riktig.
-Mann... -Bra.
-Barn... -Barnet vårt, ja.
Se!
-Hva skjedde? -Kannibaler... Kuru...
Jeg tar en titt. Bli her!
Bradley, hodet mitt. Det gjøre vondt. Meg ikke se.
Thai, ta henne til landsbyen! Hun er syk. Skynd deg!
Kom.
Vi går! Fort!
Vær beredt på å dø... Tungen! Hold den ut!
-Hvor er du? -Jeg er her, Marayà.
Mine øyne...
Mye smerte...inni.
Alt skal bli bra... så fort barnet blir født.
Det er helt svart. Øynene mine ser ingenting.
Ikke bli opphisset. Hvil! Alt blir bra i morgen.
Du skal få se. Du må sove nå.
Jeg blir ved din side. Jeg forlater deg ikke.
Vi har ikke mye tid.
Det er eneste sjansen, Taima. Jeg må forsøke å komme til en by.
Det er eneste muligheten til å redde henne.
Begi deg til stor elv. Det er for farlig bortenfor fjellene.
-Av sted nå! -Takk.
Jeg takker deg av hele mitt hjerte.
Nei, ikke drep meg.
Ned på kne! Du må dø! Drep henne!
Det bestemmer ikke du. Jeg bestemmer.
Nei, vis nåde! Vær så snill. La meg leve!
-Er du trøtt? -Nei, jeg har det bra.
Elefanter... Hold deg fast.
Vi vender tilbake. Det nytter ikke.
Fang dem!
Hvordan er elven? Fortell hva du ser.
Jeg ser svømmende og lekende barn.
Mihuan fisker i sin store kano.
Har marabuen dratt?
Den siste flyr av sted nå.
Ikke rør deg. En hvit sommerfugl har landet på magen din.
-Er den ennå der? -Ja, det er den.
Nå forsvinner sommerfuglene. Snart kommer regnet...og med det, sønnen vår.
Det var siste gangen jeg tok Marayà til elven.
Fra da av var hun sengeliggende. Sykdommen ble forverret-
-og jeg begynte å bli desperat.
Mine forsøk hadde slått feil. Det var ikke mer jeg kunne gjøre.
Stammen ville ikke tillate det. Marayàs skjebne var døden.
Ut med deg!
Vi trenger ikke dere heller!
-Marayà... -Bradley...
Barnet...
Barnet vil ikke komme.
Et stort barn er vanskeligere... og mye smerte.
Gjør det vondt? Er det for vanskelig for deg?
Slapp av...
Det sitter en sommerfugl...
Hvilken farge?
Svart som natten.
Hva betyr det?
Døden.
-Hvordan er sønnen vår?. -Vakker, som moren sin.
Vi tar med ham og fisker og du får leke blant blomstene.
Min sjel har flydd med vinden.
Men jeg vil alltid være i nærheten.
Du skal bli frisk, Marayà. Om noen dager kommer du å se sønnen vår.
Vi kommer til å bli lykkelige igjen.
Vinden vil bære meg og føre meg tilbake til deg i evighet.
Vær så snill, hjelp folket mitt.
De trenger deg.
-Marayà... -Far...
Jeg vil forenes med min mann i evighet...
Kom hit! Faren er over...
Den er borte... Vi må arbeide nå.
Vi må gjenoppbygge landsbyen.
Tekst: Per Olav Maurstad www.nobleentertainment.com OCR av BW